Minori panteon

A minori istenpanteon az egykori minori királyság és a minori városállamok leggyakoribb vallása és a legtöbb syniai vallás felmenője. A minori egyház Synia legrégebbi szervezett egyháza, habár jelenlegi szerveződése és hitvilága erősen eltér a középidei vallástól.

Ó-minori panteon
Az ó-minori vallás egy méretes istencsalád és az őket megörökítő mondavilág köré épül. Az ó-minori istenek szabadlelkű, öntörvényű, karakteres alakok, akik történetein keresztül a vallás igyekszik jó vagy rossz példát mutatni a hitközösség számára.
 * A Patrotriád, a három apaisten, Keos, Apaetyles, és Naesehys Keos vezetésével érkezett a világba, aki földet formált belőle, amíg két testvére a nappali és az éjszakai eget borította köré. A két fiatalabbik megirigyelte Keos művét, és miután az a magasba rántott egy marok földet egy hatalmas heggyé, hogy lakhelyük legyen, az öccsei letaszították róla, és a halálába zuhant. Apaetyles magáének vette a világ fényesebbik felét, a világ alját meg meghagyta Naesehysnek, aki ezért megorrolt, és megragadta a napot, hogy átrántsa a világ alá. A két isten sokáig küzdött, de Apaetylesnek sikerült lehajítania a másikat a világ alá, de küzdelmük nagyrészt tönkretette Keos tökéletes művét. Naesehysnek meg kellett elégednie az alvilággal, de markában a tűzzel amit a napból lopott bosszút fogadott. Apaetyles pedig sárkány formájában lepihent a birodalmában, és három tojást rakott.
 * Keos a halott világteremtő, a föld, a mélység, és a természeti katasztrófák istene. Mivel Apaetyles a panteon feje, Keos tragikus hősként szerepel az eredettörténetekben, de az egyházak alvilági istenként tartották számon. Nem jelent meg vallásos ábrázolásokon, de a történetek szerint a holtteste táplálja az életet a föld mélyéről.
 * Apaetyles az ég, a szél, a fény, és a nappal istene, Vihargerinc királya, és a minori panteon vezetője. Legtöbbször egy hatalmas égi kígyó, vagy fehér sárkány képében ábrázolták, aki védelmezően körülöleli a nappali világot.
 * Naesehys az árnyak, az ékszaka, a tűz, és a bosszú istene, az alvilág királya. Általában halálfejes alakként, vagy pancélozott csontvázemberként ábrázolták, akit lángok borítanak.
 * Apaetyles három gyermeke, a Ktistetriád Beo, Tziei, és Ekhis teremtették az élőlényeket a világba, és ők tanították nekik hogyan éljenek benne.
 * Beo az élet, a gyógyítás, és az állatok istennője. A gyógyító mágia veszélyei miatt, sem a minori, sem a farohi panteonban nem imádkoznak vagy áldoznak hozzá a Ktistetriádhoz való közös imádkozáson kívül. Ábrázolása nagyon változatos volt, ahol pozitívabb szerepben tüntették fel, ott szerető anyaként, általában egy szarvasborjút vagy birkát ölelve, ahol a gyógymágia veszélyeit szombolizálta, ott meztelen csábítóként, virágszimbólumokkal körülölelve jelent meg.
 * Tziei a nyugalom, a stabilitás, a jég, és a múlt istene. Kevés szekta tartozott hozzá, egyrészt távolságtartó karaktere miatt, másrészt, mert a minoriak egy idegen jergeléz vadember képében tekintenek rá. Egy sötétbőrű óriásként ábrázolták, általában a templomok bejáratánál őrszoborként.
 * Ekhis a bánat, a honvágy, és a nap istene. A mondák szerint Apaetyles őt bízta meg a nap őrzésével, de miután észrevette, hogy valaki ellopta a nap egy kis sarkát, a föld fölött körözve pásztázza a világot, hogy megtalálja. Sokszor felhők között lebegő, vagy fekvő nőként ábrázolják, de azonosították Equisszel, az égi bálnával.
 * Naesehys lánya, Kelbderath, az irigység, a halál, az élőhalottak, és az átkok istennője. Naesehys a napból lopott tűzből, és az alvilági sárból formálta, mivel megirigyelte Apaetyles gyermekeit. Ha egy halottat nem a szertartásoknak megfelelően temetnek el, és nem kapják meg az istenek védelmét, Kelbderath átrángatja a földön kereszül, és belelehelli Naesehys tüzét, majd élőhalottként visszaküldi őket a világba. Miután egy hatalmas élőhalott sereget toborzott, és megpróbálta meghódítani a nappali világot magának, vihargerinci istenek bevarrták a száját, hogy ne tudjon varázsigéket suttogni, és arra ítélték, hogy örökre a nappal és az éjszaka közti félhomályt járja. Fiatal nőként ábrázolták, összekötözött végtagokkal, és összevarrt ajkakkal.
 * Paladyn Beo lánya, vagy huga, akit a saját tojásának héjából szakított le. A rend, a számolás, és az időszámítás istennője, kereskedők és katonák kedvelt matrónusa volt. A hősi mondákban akaratos, sokszor ellenszenves nőként szerepel, aki miatt férje, Gihaes folyton úton van, és kalandozni menekül. Sokszor péncélban, katonai fegyverekkel ábrázolták, sokszor arannyal, vagy értékes fémekkel díszítve.
 * Gihaes Ekhis elsőszülött fia, a hősiesség, kalandorok, és mulatozás istene. Az ó-minori mondavilág leginkább az ő történetei köré épül, amelyekben különböző legendás szörnyekkel küzd, vagy veszélybe sodorja saját magát. A történetek fontos motívuma a kötelességek és a szabadság közötti harca, amiket felesége, Paladyn, és szeretője, Khateres személyesítenek meg. Erős, könnyűpáncélos férfiként ábrázolták, akit különböző zsákmányai és kalandjainak szimbólumai díszítenek.
 * Khateres a háború, árulás, és a vonzódás istene. Habár szerelmi riválisa, Paladyn, negatív karakterként jelenik meg Gihaes mondáiban, Khateres a támadó, embereket fenyegető háborút szimbolizálja, ezért sokszor belecsalja Gihaest a történet konfliktusába, vagy hátráltatja céljai elérésében. Attól függően melyik aspektusa számított, nehézpáncélos katonaként, vagy meztelen ágyasként ábrázolták, különböző áldozati gyümölcsökkel körülvéve.
 * Manie Phelenoi a munka, az aratás, a bor és dalok istennője, Gihaes elsőszülött lánya. Apjához és testvéreihez hasonlóan a mondák különböző kalandokban örökítik meg, de a többiektől eltérően ezek könnyedebb hangulatúak, általában valamilyen új tapasztalatról szólnak, ami kinyitja Manie szemét a világ csodáira. Az ó-minori drámák előszeretettel használták arra, hogy a dráma végén egy dalban összefoglalja a történet tanulságát. Gyakran valamilyen hangszerrel, általában lanttal vagy síppal ábrázolták.
 * Harrouares vagy Harrares az íjászat istene. Egyes teológisták szerint Harrouares és huga, Mienzares eredetileg egy figura voltak, mivel korai történeteikben semmi megkülönböztetés nincs köztük, és gyakran egymás mellett szerepelnek, az egymás közti rivalizálásuk csak a későbbiekben jelent meg. A későbbi történetekben Gihaes legmegfontoltabb, sokszor legravaszabb gyermeke. Általában egy könnyűíjjal a kezében ábrázolták.
 * Khinelkhas Theman a tanítás, érdeklődés, és a titkos tudás istene. Nem egyértelmű, hogy a theman epitet az általa féltékenyen őrzött titkos tudást jelképezi-e, vagy egy másik, önálló karakter. A korai történetekben gyakran egyedül kalandozik, ahelyett, hogy testvéreivel vetekedne a dicsőségen, a kalandjai általában egy saját kárán tanult leckével végződnek. Vagy csuklyás, vagy két arcú, négykezű alakként ábrázolták, aki két hátrafelé néző karjával a titkos tudását jelképező tekercseket öleli magához.
 * Mienzares Pathoi a vadászat, történetek istennője, a birkózók matrónusa. Gihaes legfiatalabb gyermeke, sok mondája kezdődik úgy, hogy megpróbálja apja legendás kalandjait megismételni. Hozzá kötődött az ó-minorik télköszöntő ünnepe, a Pathokhares, ami a tél leghosszabb éjszakájára esett. Néha dárdával a kezében, de leggyakrabban íjjal ábrázolták.
 * Tyrares az otthon, a család, a törvények, és a hagyományok istene, az istenek otthonának, Vihargerinc védelmezője. Annak ellenére, hogy egy közkedvelt patrónos volt, számtalan neki szentelt templommal, a mondavilágban leginkább csak felesége, Mienzares mellett jelenik meg, hogy lakodalmat készítsen bármilyen legendás bestia teteméből, amit Mienzares Vihargerincbe visz. Leggyakrabban kötáblával, vagy szavazókövekkel a kezében ábrázolták.
 * Khitzei a tél, az elmúlás istennője. A többi vihargerinci istennel ellentétben sok történet fűződik hozzá amiben az alvilágban jár, azon kevés legendák körében, ahol az alvilági istenek a vihargerinciek közeli rokonaiként szerepelnek. Sok ó-minori templomban a rathoi, az osszuárium bejáratát őrző szoborpár része hugával, Saesivel együtt, aki az ajtó alsó oldalánál ül. Gyakran gondolataiba mélyedt nőként ábrázolták.
 * Saesi az álmok, az emlékek, a folyók istennője, Morenoi, az alvilág őrzőjének ágyasa. Korai mondák szerint anyja, Mienzares rá bízta az idő fonalát, de Saesi elejtette, és az orsó legurult az alvilágba. Mivel Saesi nem találta, szégyenében azóta sem jött fel onnan. Általában lenge ruhás hajadonként ábrázolták, az osszuáriumokban rathoiként csuklyában guggolva, vagy ülve, kezében egy fonál nélküli orsóval.
 * Reias a tenger, az utazás, a jövendölés istene. Kevés autentikus monda kötődik hozzá, de a minori kánon magába vette Parakhaestes drámáit, aki előszeretettel használta Reias utazásait arra, hogy különböző fantasztikus birodalmakat mutasson be. Sokszor görbe utazóbottal, vagy tájolótűvel ábrázolták.
 * Khomi az elveszett gyerekek istennője, az árvák, árvaházak matrónusa. Hajnalban feljön az alvilágból, összegyűjti a vándorló lelkeket és az árvákat, és elkíséri őket az alvilágba. Vagy őreg nőként, szemek helyett festett kavicsokkal, vagy fiatal nőként, bekötött szemmel ábrázolták.
 * Tzarlas a tolvajok, a gazdagság és a hazugságok istene. Sok történet antagonistája, általában az árnyékokból lép elő, hogy üzleteléssel csapdába csalja a vihargerinci isteneket. Holló-szárnyas emberként, vagy díszes ruhában ábrázolták.
 * Morenoi az alvilág őrzője. A korai legendákban egy sztoikus figura volt, aki nem engedte a két világ közti átjárást, de, valószínűleg annak eredményeként, hogy a legendákban sokszor szerepelnek az alvilágból megszökött bestiák, a későbbi történetekben már legtöbb idejét a hálójában tölti, és megveti a rábízott feladatot. Kutya-sisakos, vagy kutyafejű nőként ábrázolják, dárdával a kezében.
 * Saptin a sötétség és a pókok istene, aki anyja, Morenoi rémálmaiból született. Néhány legendában hatalmas pókszerű szörny, akit Kelbderath hív segítségül a vihargerinci istenek ellen, néhol az alvilág igazi védelmezője, aki halójába köti a szökni próbáló lelkeket.
 * Hedralen a megpróbáltatások és versenyek istene, a sportolók patrónusa. Miután megszületett, féltestvére, Saptin megirigyelte, hogy ő nem Morenoi álmaiból született, ezért az alvilág legmélyére kötötte, és pók-gyermekeit arra utasította, hogy különböző játékokkal feltartsák. De egy nap, Hedralen mellé gurult az idő fonala, ő pedig kimászott rajta, egyenesen Vihargerincig.
 * Silnaun Minva város matrónusa. Gyakran egy fáklyával ábrázolják, ami valószínűleg a minvai világítótornyot jelképezi.

Modern minori panteon
A panteon modern változatára rengeteg hatással volt a királyság szétesése és a minori társadalom újjászervezése független városállamokká. Ehhez méltóan a különböző minori egyházi rendek általában egy-két istennek szentelik magukat, és nem sokszor tartják az istenek közötti családi kapcsolatokat. Erre befolyással lehet a minori és a farohi panteon közti különbségek, és a farohi vallás terjedése. Számtalan félisten, legendás bestia és mondabeli hős is része a modern panteonnak, néhányan több követővel, mint a kisebb istenek.